Борис Младенов-Young
Не мога да повярвам, че те няма…

chitanka.info

Не мога да повярвам, че те няма!

Нима е сън или шега зловеща?

От днес нататък вече само мама

на село в празен дом ще ни посреща.

Тежи ми мъката като олово,

но в траура и болката нескрита

утеха търся в мъдрото ти слово,

с което ме закърми и възпита.

Един съвет от детските години

през спомени мъгливи се прокрадва:

„Нещастен ли си, не тъгувай, сине,

но и щастлив да си, недей се радва!“

Заръката разбрах и съм уверен,

че в чувствата си веч съм по-умерен!

София — 1987 г.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.